Актуальні проблеми української лінгвістики: теорія і практика
Журнал «Актуальні проблеми української лінгвістики: теорія і практика» є рецензованим міжнародним виданням, що підтримує політику відкритого доступу до наукових публікацій. Видання розраховано на фахівців у різних галузях сучасної лінгвістики, а також науковців вищих навчальних закладів. Окремі випуски присвячені ювілейним датам у мовознавстві. Тематика корелює з актуальною проблематикою мовних комісій Міжнародного комітету славістів. Члени редакційної колегії є провідними фахівцями в галузі славістики. Рік заснування: 2000. Електронна версія: 2017 Індексація та архівування: BRILL DOAJ (Directory of Open Access Journals) ERIH Plus (European Reference Index for the Humanities and Social Sciences) Index Copernicus International (ICI) OUCI (Open Ukrainian Citation Index) Research Bib ROAD UlrichsWEB Наукова бібліотека ім. М.Максимовича Київського національного університету імені Тараса Шевченка Національна бібліотека України ім. В.І.Вернадського Засновник: Київський національний університет імені Тараса Шевченка
Київський національний університет імені Тараса Шевченка
Інноваційна лінгвістика в магістратурі: авторський погляд Флорія Бацевича (стаття-рецензія на видання: Основи лінгвонаратології: підручник / Флорій Бацевич. Львів: ЛНУ ім. Івана Франка, 2025. 292 с.)
Авторське право (c) 2025 https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Синтаксичні домінанти в поетичному ідіостилі Михайла Каменюка
У статті здійснено комплексний аналіз синтаксичних домінант у поетичному ідіостилі Михайла Каменюка, в якому синтаксис постає не лише формальним рівнем організації тексту, а й повноцінним виражальним інструментом, що моделює емоційно- психологічну, риторико-філософську та інтонаційно-композиційну специфіку поетичного мовлення. У фокусі дослідження – типові синтаксичні структури, які є регулярними повторюваними одиницями в поетичній мові автора та набувають статусу стилістичних маркерів ідіостилю. Особливу увагу зосереджено на таких синтаксичних явищах, як еліпсис, інверсія, риторичні питання, парцеляція, фрагментація, синтаксичний паралелізм, які функціонують у поетичному дискурсі не лише як граматичні моделі, а як художньо- естетичні засоби, що беруть участь у формуванні образної системи твору. Проаналізовано ілюстрації з поетичної збірки "...й камінь стара латинь, й лісів слов'янська в'язь..." (2020), що демонструють риторичну напругу, інтонаційне навантаження, фрагментованість структури та експресивну сценографію тексту. Визначено, що синтаксичні домінанти формують своєрідну ритмомелодійну тканину поетичного вислову, визначають логіко-семантичні зв'язки між смисловими блоками, сприяють іманентному структуруванню авторського висловлювання. З'ясовано, що синтаксичні домінанти слугують основою індивідуального письма Каменюка, формуючи ліричну атмосферу, глибину духовного пошуку, внутрішньої рефлексії та цілісну інтонаційну стилістику. Простежено тенденцію до трансформації традиційних синтаксичних моделей на користь експресивних риторичних конструкцій, що забезпечують наративну щільність і психологічну глибину тексту. Визначено роль графічної організації синтаксичних структур як засобу візуалізації ритму, пауз, логічних наголосів та психологічного стану ліричного героя. Підкреслено, що риторично навантажені конструкції, інверсійна побудова фраз, розірвані та парцельовані структури в поезії Каменюка не лише естетизують зміст, а й посилюють комунікативну напругу між ліричним "я" та умовним адресатом, формуючи глибоко особистісне, конфесійно забарвлене мовлення. Результати дослідження підтверджують доцільність і ефективність вивчення синтаксичних домінант як ключового чинника формування поетичного ідіостилю, що відображає духовно-ментальний простір автора, його світоглядну модель і особливий тип мовної картини світу. Стаття репрезентує спробу системного лінгвостилістичного підходу до вивчення синтаксичної організації авторської поетичної мови та окреслює перспективу подальших міжрівневих і порівняльних студій у межах індивідуально-авторської стилістики.
Специфіка перифраза в Мефодієвому перекладі Пісні над Піснями
У статті здійснено спробу окреслити специфіку перифраза в Мефодієвому перекладі Пісні над Піснями (далі – ПП), тексті усно-поетичного походження, що зазнав літературного опрацювання. Підкреслено необхідність враховувати особливості його трансмісії: міжмовної, міжконфесійної, міжетнічної, зі значною тяглістю в часі. Обґрунтовано вибір матеріалу для вивчення перифраза як компонента відтворення слов'янською мовою вишуканої поетики біблійної пам'ятки саме четьєго перекладу ПП. Наголошено на важливості комплексного лінгвофольклористичного аналізу, здійсненого на всіх мовних рівнях, при вивченні поетики пам'ятки. Запропоновано розглядати статтю як наукові спостереження, що мають передувати вичерпним і складним за методикою наступним дослідженням. Уточнено дефініцію перифраза як описового звороту, коли предмет або явище не називають безпосередньо, а подають через їхні ознаки. Здійснено огляд актуальних досліджень, що висвітлюють коло проблем, пов'язаних із перифразом. Окремо виділено евфемістичні перифрази до табуйованих слів чи зворотів. Розглянуто й проаналізовано найбільш репрезентативні перифрази у тексті ПП. Диференційовано ситуативні перифрази, плеонастичні подвійні перифрази, що слугують увиразненню образності; перифрази-топоніми, перифрази, які мають метафоричний характер, поетичні перифрази, в основу яких покладено зоровий екфразис, а також смаковий, одоративний та ін. Виділено конструкцію, побудовану на дієприкметниковому звороті, де словом- номінатом виступає "мати" або "коханий". Акцентовано на вишуканих зразках перифразів-композитів до слова-номіната "плоди" або "фрукти". Узагальнено розгляд перифраза, широко представленого в мефодіївському четьєму перекладі Пісні над Піснями як прийому лінгвопоетики. Наголошено, що Мефодієві вдалося глибоко відчути специфіку перифраза та знайти для його втілення адекватну мовну форму для ознайомлення читачів зі стилістичними багатствами однієї з найбільш поетичних книг Біблії.
Вітринна парфумерна реклама: віддзеркалення мультимодальної когезії в її структурі
Запропонована стаття розглядає структурні особливості, що відбивають у своїй будові два основних семіотичних модуси, які разом утворюють загальний семіотичний каркас специфічної парфумерної реклами. Оскільки цей різновид реклами, що репрезентує два парфуми, які належать до спільного бренду, складається з п'яти напівавтономних панелей, рекламна особливість відображена в її семіотичній структурі. Комплексна семіотична структура цієї п'ятискладникової панельної реклами складається з двох незалежних модусів: вербального і візуального. Кожен із цих модусів далі поділяється на окремі компоненти, а деякі з них включають додаткові суб- компоненти, які сприяють складному дизайну реклами. Вербальний семіотичний модус містить такі основні компоненти як номінативний комплекс, логотип і гасло. У свою чергу, номінативний комплекс є багатошаровим елементом, що містить низку суб-компонентів, серед яких виокремлюється назва бренду, індивідуальна назва, родова назва, а також додаткова інформація, яка уточнює ідентичність продукту. Візуальний семіотичний модус охоплює такі компоненти як зображення, колір і простір. Зображення містить три суб-компоненти: флакон з парфумами, модель і загальне тло. Компонент кольору представлений різноманітними підкомпонентами, які формують загальну кольорову палітру, що візуально передає привабливість продукту. Мультимодальна когезія цієї складної парфумерної реклами ґрунтується на повторенні вербальних і візуальних компонентів (суб-компонентів). Повторювані компоненти (суб-компоненти) функціонують як гіпер- або гіпоінтегранти і утворюють густу мережу повторюваних компонентів, що разом формують цілісність реклами. Крім того, усі п'ять панелей вітринної реклами розмежовуються на три групи відповідно до позиції: одна центральна панель, дві квазі-центральні, а також дві периферійні панелі. Такий поділ не лише відображає структурну симетрію реклами, а й посилює акцент на певних елементах у загальній візуальній презентації. Це дослідження підкреслює складні способи взаємодії вербальних і візуальних компонентів, які підтримують один одного, створюючи узгоджену та переконливу рекламу, що апелює як до логічних, так і до емоційних реакцій аудиторії.
МЕДІЙНА ПРОБЛЕМАТИКА В МОДЕРНІЙ ЛІНГВІСТИЦІ
Жанрова варіативність сучасної PR-комунікації в культурно-мистецькій сфері
У статті сформульовано основні напрями та аспекти актуальної і недослідженої в українській гуманітаристиці проблеми жанрової реалізації PR-комунікації та її варіативності в культурно- мистецькій сфері. На матеріалі текстів Національного художнього музею України, Музею історії міста Києва, Київського національного академічного Молодого театру, Київського академічного драматичного театру на Подолі, Національного культурно-мистецького та музейного комплексу "Мистецький арсенал", Київського міжнародного кінофестивалю "Молодість", оприлюднених на їхніх офіційних сайтах, сторінках в мережах Instagram, Facebook, відеохостингу Youtube, проведено аналіз наявних жанрів, їх інваріантів та різновидів, які реалізують PR-функції та пропозиції відповідно до основних мети, завдань у найбільш прийнятні для цього способи із застосуванням вербальних і невербальних засобів, зважаючи на об'єкт (мистецтво, культура), гетерогенність реципієнтів, вимоги сучасного цифрового середовища. З'ясовано, що оскільки культурно-мистецький продукт є високоемоційним та соціально значущим, жанри PR-текстів мають відображати інформативність (пресреліз, постреліз, анонс, репортаж та ін.), аналітичність (стаття, огляд, коментар, рецензія та ін.) та емоційність (сториз, рилз та ін.), впливовість / маніпулятивність (рекламні жанри), естетичність (досліджувана сфера суспільної діяльності значною мірою забезпечує саме ці потреби реципієнтів). Виявлено, що жанрова система PR в культурно-мистецькій сфері є відкритою та динамічною, складається з трьох основних груп, які функціонують водночас, забезпечуючи інтегровану комунікацію: традиційні PR-жанри, медійні жанри та інтернет-жанри. Трансформація традиційних жанрів, поява нових та їх комбінування зумовлені "економією уваги та мовних ресурсів", діалогічністю та інтерактивністю, креолізацією. Перспективними визначено дослідження ефективності окремих жанрів за різними мовними рівнями та використання штучного інтелекту (AI) для генерації PR-текстів у цій сфері.
Кодекс як законодавчий акт: мовно-правовий аналіз Кримінального кодексу України станом на 04 серпня 2025 року
У статті здійснено мовно-правовий аналіз кодексу як законодавчого акта на основі спостережень над кримінальним кодексом України станом на 04 серпня 2025 року. Простежено тенденцію до інтегрування знань із різних суміжних галузей, що зумовило появу нових міждисциплінарних наук, до яких належить і юрислінгвістика або правнича лінгвістика. Зосереджено увагу на дослідженні комунікативного ресурсу та стилістичного потенціалу мови права, якісному мовному забезпеченні правотворчості, правозастосування, коректному використанні та інтерпретації юридичних термінів, а також проведенні лінгвістичної експертизи усних та писемних текстів, зокрема конфліктного та патогенного характеру. На матеріалі названого кримінального кодексу проаналізовано структурно-змістові та лінгвостилістичні особливості, що є актуальним у сучасному дослідницькому юрислінгвістичному просторі. Підкреслено важливість здійснення кодифікації нормативно- правових документів для підвищення їхньої якості ефективного регулювання правових відносин і належного функціонування українського законодавства. Виокремлено та схарактеризовано матеріальні та процесуальні кодекси. Поділ здійснено попри наявність різних критеріїв класифікації кодексів. Наголошено на можливості змінюваності кодексів через певний проміжок часу після їхнього ухвалення, незважаючи на притаманну їм незмінність і т.зв. зовнішню стабільність – існування протягом тривалого часу, та внутрішню стабільність – пов'язану зі змістом норм, що містять кодекси. Названо причини змінюваності кодексів:політичні, соціальні, економічні, правові та ін. Обґрунтовано потребу внесення змін до чинних кодексів та розроблення проєктів нових редакцій документів. Детально розглянуто структурно-змістові зміни в новій редакції Кримінального кодексу України станом на 04 серпня 2025 року: доповнення статей новими частинами, понятійної трансформації термінів, оновлення понятійно-термінологічного апарату тощо.
СУЧАСНА ЛІНГВІСТИКА В ІДЕЯХ І ДОСЛІДНИЦЬКИХ ІНТЕРПРЕТАЦІЯХ
Розвиток германських аналітичних футуральних форм: механізм осциляційної асимптотичної рівноваги
У статті з'ясовано механізм формування майбутнього часу в германських мовах, починаючи з готської мови як одного з найдавніших джерел спільногерманських граматичних особливостей. З'ясування і розуміння цього механізму включає першу, початкову, стадію, в якій виокремлюються та ідентифікуються ініціальний і фінальний аналітичні форманти майбутнього часу. Ця стадія також включає опис формантів як окремих морфологічних одиниць з огляду на їхні морфологічні особливості. Друга стадія пов'язана з семантичними особливостями, коли ініціальний і фінальний форманти розуміються як спільна семантична одиниця, що функціонує у певному реченнєвому контексті. Семантичні особливості та їхні варіанти прослідковуються від однієї германської мови до іншої, а також в межах однієї і тієї ж германської мови в рамках давнього, середнього і нового періодів мовного розвитку і трансформації. Предметом дослідження є особливості формування темпоральних дієслівних форм, а саме механізм формування майбутнього часу. Для опису майбутньої дії готська мова використовувала аналітичні форми, що складалися з ініціального форманта, який містив інхоативні або претеріто-презентні дієслова, а також фінального форманта, репрезентованого інфінітивом. Ініціальні форманти були віддзеркаленням грецьких або латинських лексичних одиниць з добре розвинутою модальною або інхоативною семантикою. Саме готська мова окреслила особливості формування аналітичного майбутнього часу, а саме процес осциляції у межах ініціального форманту між модальними та інхоативними лексичними одиницями. Таку осциляцію можна було визначити як нестабільну рівновагу, беручи до уваги зникнення готської мови, що не досягла фази стабільної рівноваги між модальними та інхоативними лексичними одиницями. Якщо готська мова продемонструвала рівновагу лише у межах ініціального форманту, то інші германські мови у періоди їхнього давнього та середнього розвитку демонстрували осциляцію не лише у межах ініціального форманту, але й в межах фінального форманту, як, наприклад, у давньоверхньонімецькій та середньоверхньонімецькій мовах. Цей випадок осциляції зник у 15 столітті. Інший випадок осциляції у межах першого форманта був пов'язаний з двома провідними претеріто-презентними дієсловами (згодом модальними), що мали лексичне значення зобов'язання, волевиявлення. Сучасна фризька мова демонструє крайній випадок осциляції ініціального форманта, коли лише одне модальне дієслово використовувалося у межах цього форманта, виключаючи інші модальні або інхоативні дієслова. Детальний аналіз середньовічних германських текстів дозволив виявити факт нестабільної рівноваги у межах ініціального форманта з використанням саме модальних дієслів зобов'язання і волевиявлення. Ця нестабільна рівновага мала ознаки асимптотичності, що вказувало на флуктуацію, варіювання модальних дієслів, вжитих у кореляції з різними особами. Асимптотичність демонструє неможливість досягнення стабільної рівноваги і кореляції модальних дієслів у межах ініціального форманта. Нестабільність модальних дієслів робить аналітичну футуральну форму гнучкішою і надійнішою для репрезентації дії, спроектованої в майбутнє. Усі ці властивості змушують аналітичну темпоральну футуральну форму розвиватися і бути вживаною у різних контекстуальних випадках у всіх германських мовах.
Когнітивне домінування українського страткому як сенсова взаємодія внутрішніх та зовнішніх наративів
Статтю присвячено аналізу питання про когнітивне домінування українських стратегічних комунікацій у ситуаціях жорсткого інформаційно-психологічного протистояння. У фокусі опису два сучасні українські наративи – "ЗСУ як фактор європейської безпеки" та "Українці – руйнівники російської імперії", які вийшли на авансцену сучасного інформаційного простору. Ці наративи (зовнішній та внутрішній) сенсово взаємодіють у системі українського страткому, забезпечуючи когнітивну перевагу у спілкуванні з цільовими аудиторіями, активно впливаючи на сприйняття подій як всередині країни, так і на міжнародній арені. Ці наративи мають міцний фундамент у вигляді реальних подій, вони мобілізують суспільство до опору та підтримують високий рівень відповідальності перед викликами життя, активно протидіючи наративам російської пропаганди. Сенсова взаємодія цих наративів створює образ України як держави, що бореться не лише за власну свободу, але й за свободу всієї Європи. Об’єднання історичного наративу та наративу про сучасну загрозу дає можливість оцінювати нинішню російсько-українську війну і як продовження багатовікового спротиву, і як сучасний цивілізаційний конфлікт: ЗСУ не просто стримують агресора, а руйнують імперські структури, які загрожують усьому континенту сьогодні. Взаємодіючи між собою, ці наративи забезпечують актуальні смислові акценти у стратегічних комунікаціях України. Ці наративи проходять свою апробацію в інформаційному просторі, демонструючи, як сенсова взаємодія наративів забезпечує когнітивне домінування українського страткому. Наративний аналіз сучасного українського страткому дозволяє зробити висновок про те, що успішна зовнішня політика держави залежить від послідовності внутрішньої та зовнішньої комунікації. Внутрішній наратив має бути чітко сформульований для того, щоб зовнішня комунікація була переконливою та послідовною.
Політичний Інтернет-дискурс як предмет лінгвістичного дослідження: дефініція та характерні риси
Стаття присвячена дослідженню політичного дискурсу в межах віртуального простору мережі Інтернет – "штучного" світу, створеному в останні десятиріччя за допомогою інформаційних технологій, в якому індивіди здатні спілкуватися один із одним на величезних відстанях, моделюючи за бажанням власну особистість. Дослідження, зокрема, спрямоване на те, як змінюється політична комунікація у віртуальній реальності мережі Інтернет, які лінгвістичні й екстралінгвістичні засоби використовують політичні актори при спілкуванні зі своїм електоратом та між собою. Використовуючи категорії, запропоновані Т. ван Дейком, у статті для аналізу комунікації в межах віртуального простору, пропонується застосування нових характерних рис для Інтернет-дискурсу, таких як анонімність мовця, напівформальність спілкування, більш відкрите й конкуруюче висловлення думок, емоційність тощо. У статті пропонується уточнення дефініції політичного дискурсу, виділяються найважливіші його риси, визначаються відмінності комунікативних стратегій в залежності від гендеру мовця або політичного актора. За допомогою запропонованих категорій та спираючись на творчий доробок таких вчених як Р. Водак, Л. де Сосюр та Т. ван Дейк, у статті подається нове визначення поняття політичного Інтернет-дискурсу, яке спрямоване на більш повне врахування взаємодії індивідів в межах віртуального простору. Висувається пропозиція використовувати запропоновані Т. ван Дейком категорії для аналізу комунікації у межах віртуального простору, що дозволить виокремити комунікативні ситуації, які стосуються безпосередньо політичної сфери. За допомогою порівняння комунікативних ситуацій у "штучному" світі з фізичним, стверджується, що характерною рисою політичного Інтернет-дискурсу є передача екстралінгвістичних компонентів за допомогою текстової комунікації. Робиться уточнення, що у багатьох комунікаційних ситуаціях між політичними акторами та іншими користувачами, останні є реципієнтами інформації, обмежуючись лише можливістю взаємодіяти із іншими реципієнтами. У підсумку висувається пропозиція розуміти під політичним Інтернет-дискурсом дії лінгвістичного й екстралінгвістичного характеру, що відносяться до політичної сфери та реалізуються у віртуальному просторі політичними акторами і звичайними користувачами; які характеризуються можливістю анонімної суб'єктності, напівформальністю, більш відкритим й конкуруючим характером висловлювання думок тощо, і в яких передача екстралінгвістичних компонентів досягається переважно завдяки текстовій комунікації На основі категоріальних уточнень, зроблених у статті, розробляються стратегії подальшого Інтернет дискурс-аналізу.
АВТОРСЬКИЙ ПОГЛЯД НА АКТУАЛЬНІ ЛІНГВІСТИЧНІ ПИТАННЯ
Інтернет, дискурс, політичний дискурс, політичний Інтернет-дискурс, гендер, політика.
Авторське право (c) 2022 Білокобильський Юрій https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Концепти ВОЛОНТЕР і ВОЛОНТЕРСТВО: історичний контекст та перспективи розвитку (погляд лінгвіста)
Статтю присвячено етимологічному та лінгвокультурному аналізу концептів ВОЛОНТЕР і ВОЛОНТЕРСТВО. Етимологічний аналіз лексеми-ідентифікатора "волонтер" дозволив визначити основні етапи набуття нею додаткових значень з урахуванням культурно-історичного контексту різних країн. Аналітично розглянуті роботи зарубіжних дослідників – соціологів і психологів, що присвячені типології волонтерських організацій, характеру та формам участі волонтерів у різних соціально значимих подіях, а також етимології розглядуваних понять. Визначено вплив соціальних факторів на набуття лексемою ідентифікатором нових значень, зокрема квазімілітарного. Закцентовано увагу на тому, що в німецькій і східнослов'янських лінгвокультурах існує дві мовні одиниці для позначення людини, яка виконує роботу на користь іншим за власним бажанням. На основі аналізу українськомовних джерел доведено наявність двох лексем з тотожним значенням – запозичення "волонтер", що прийшло в українську наприкінці ХІХ століття, та лексеми "охотник" – на позначення цивільних осіб, які за власним бажанням виконували дії на користь інших, але його було втрачено ве у ХХ ст. Визначено, що в англійський, німецький, український лінгвокультурах мовна одиниця "волонтер" набула цивільного / квазімілітарного значення і створює опозицію для одиниці з мілітарним значенням. У статті також розглянуто випадки використання мовної одиниці "аналіз концептів ВОЛОНТЕР і ВОЛОНТЕРСТВО продемонстрував їхній волонтер" у сучасному інформаційному просторі. Проведений аналіз концептів ВОЛОНТЕР і ВОЛОНТЕРСТВО довів їх дискурсоутворювальний характер для різних лінгвокультур. З розвитком цивілізаційного суспільства ці концепти набували нових значень, що детально розглянуті в статті.
концепт, волонтер, етимологічний аналіз, лінгвокультурний аналіз, лексема інформаційний простір, квазімілітане значення.
Авторське право (c) 2022 Снігур Лариса https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Корпус назв парфумерно-косметичних товарів та його параметризація
Стаття висвітлює проблему дослідження парфумерно-косметичного номінативного регістру, втіленому у неймінговому корпусі. Дослідження здійснюється у мультиаспектному і мультиструктурному напрямках. Мультиаспектні особливості розглядаються як номінативний і інформаційний напрямки. Мультиструктурна специфіка відображається у поєднанні А-брендового (виробникового), В-базового (індивідуального), С-родового (товарного), Д-функціонально-дескриптивного інтегрантів. Наступний рівень мультиструктурних особливостей пов'язаний із комбінуванням інтегрантів у більші структури-інтегратори. Інтегратори об'єднуються у більші корпуси номінативних товарних одиниць. Власне корпус складається з таких семантичних компонентів як квантифікатори, кваліфікатори, детермінанти. Корпус номінативних інтеграторів забезпечує виокремлення товарних одиниць і демонструє залучення певних номінативних засобів, а також певні семантичні відтінки соціальної стратифікації. Залучення номінативного регістру також відображене в структурі корпусу. Товарні одиниці асоціюються з їхніми номінативними інтеграторами. Процес дослідження номінативного корпусу складається з двох стадій селекції. На першій стадії селекції було виокремлено 54 класи товарних одиниць. На другій стадії було здійснено редукцію корпусу до 13 класів ольфакторних і колоративних товарів. Параметри, що було виокремлено у процесі параметризації можуть бути кількісними і якісними у їхньому взаємному функціонуванні і кореляції. Якість і кількість віддзеркалені у товарних типах, номінативних засобах, номінативному регістрі. Корпус товарних номінативних одиниць є інформаційною базою товарної продукції. Інформаційне ядро сформоване двома підгрупами. Перша підгрупа подає інформацію про ольфакторні характеристики, аромати, пахощі. Друга містить інформацію про оптичний ефект, забарвлення, тинькування, маскування.
інтегрант, інтегратор, параметризація, номінативний корпус, товарна одиниця.
Авторське право (c) 2022 Yevheniia Nikiforova, Olena Popivniak, Elizaveta Galitska https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Відображення процесу анаплазії при формуванні майбутнього часу германських мов
Метою цього дослідження є виокремлення граматичних структур, що демонструють розвиток форм майбутнього часу у германських мовах. Першою стадією дослідження є ідентифікація словосполучень, що використовувались для подальшого формування первісних аналітичних форм для часового опису. Покрокова ідентифікація примітивних аналітичних форм надає можливість відстежити поступову аналітизацію відповідних словосполучень та їхню подальшу трансформацію у стабільні аналітичні дієслівні конструкції. Пошук прихованих властивостей допомагає визначити диференційовані граматичні форми, що використані для створення низки германських структур на позначення майбутнього часу. Предметом дослідження є компоненти, використані для створення часових дієслівних форм, що спрямовують дію у майбутнє. Готська мова, що розуміється як початкова стадія дослідження, використовувала форми теперішнього часу для репрезентації майбутньої дії із залученням фразового чи над фразового контексту. У межах форм теперішнього часу була виявлена префіксальна модель. Готський оптатив був залучений для репрезентації майбутнього часу. Поодинокі приклади готської аналітизації пов'язані з інфінітивною формою та допоміжним дієсловом 'haban'. Поєднання допоміжних дієслів з не особовими формами дієслова (інфінітив, дієприкметник) були виявлені у західних та північногерманських мовах. У ціх словосполученнях використовувалась доволі обмежена група повнозначних дієслів, що використовувались в не особових формах. Першим елементом словосполучення, який підпав під процес подальшої граматикалізації, були претеріто-презентні, інхоативні, а також окремі дуративні дієслова. Стабільність первинних аналітичних темпоральних форм була обумовлена вживанням лише двох неособових дієслівних форм (інфінитив, дієприкметник). Перший компонент аналітичних темпоральних форм поступово втратив своє первісне лексичне значення, перетворившись у допоміжний елемент. У процесі подальшої диференціації германських мов були виявлені певні особливості. Німецька мова не розвинула самостійні аналітичні форми з претеріто-презентними (модальними) дієсловами. Інші західногерманські та скандинавські мови використовували претеріто-презентні дієслова як провідний механізм темпоральної аналітизації. Створенння аналітичних темпоральних форм відбувалося у межах двоскладового формата.
агенезія, аналітична форма, анаплазія, двоскладовий формат, претеріто-презентне дієслово, синтетична форма.
Авторське право (c) 2022 Valeria Bondarenko, Andriy Botsman, Olga Dmytruk https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Проблема визначення й історія вивчення української евфонії
У статті досліджується поняття милозвучності, дефініції милозвучності / евфонії в лінгвоукраїністиці. Особливу увагу приділено доцільності диференціації понять і термінів милозвучність мови і милозвучність мовлення. Така диференціація може мати значне методологічне навантаження, підкреслюючи опозицію парадигматики та синтагматики.
евфонія, милозвучність, благозвучність, фонетичні параметри, універсальні й ідіоетнічні чинники, прозорість мови.
Авторське право (c) 2017 https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Структурно-семантичний аналіз фразеологічних терміносполук у науковій мові сучасної економіки
У статті проаналізовано структурні особливості економічних терміносполук фразеологічного типу, визначено семантичні та граматичні модифікації, що лежать в основі їхнього творення, виокремлено термінологічні словосполучення, які з`явилися в результаті перекладу з англійської мови зі збереженням вторинної номінації.
метамова, терміносполука, термінотворення, вторинна номінація, мотивованість, метафоризація.
Принципи лексикографічної репрезентації нових слів та фразеологізмів у мас-медіа
У пропонованій статті окреслюються особливості лексикографічної репрезентації нових слів та фразеологізмів у сучасних українських мас-медіа, розглядається актуальність проблем медійної лексикографії в сучасній лінгвістиці, аналізуються принципи укладання інноваційного словника "Нові слова та фразеологізми в українських мас-медіа".
медійна лексикографія, неологізм, медійний фразеологізм, словник неологізмів, функціональна стилістика.
Екстралінгвістична мотивація творення іміджу України в сучасних мас-медіа
У статті з мовознавчого погляду проаналізовано питання іміджу держави як одного з перспективних напрямків сучасних медіалінгвістичних досліджень. Розглянуто мовні особливості творення іміджевих характеристик України в сучасних медіа, зокрема, звернено дослідницьку увагу на домінування в текстах лексем, семантика яких реалізує емоційно-оцінну конотацію.
медіа, функції мови в медіа, емоційно-оцінні конотації, імідж, екстралінгвістична мотивація іміджу.
Перифрази в архітектоніці медійного тексту
У статті проаналізовано одиниці вторинної номінації – перифрастичні звороти – в архітектоніці медійного тексту. Розглянуто функції перифразів в архітектоніці медіатексту, зокрема висвітлено функцію перифраза-заголовка.
перифраз, функції перифраза, архітектоніка, структура тексту, стиль масової інформації.
Мас-медіа як джерело нової фразеології сучасної української літературної мови
У статті аналізується роль ЗМІ в поповненні активного словника сучасної української мови. В основу дослідження покладено різнотипні українські медіа – друковані, електронні, рекламні. Комплексно розглянуто екстра- та інтралінгвальні характеристики, які впливають на оновлення фразеологічного фонду української мови.
фразеологічна інновація, мова ЗМІ, медіалінгвістичний аналіз, стилістика української літературної мови.
Аксіологічні виміри біблійного концепту СМИРЕННЯ в українському політичному медіадискурсі
У статті досліджено оцінний компонент концепту СМИРЕННЯ в українському політичному медіадискурсі, здійснено компаративний аналіз семантики "лексем смирення" в медійних текстах релігійної та суспільно-політичної тематики, визначено амбівалентність оцінних значень смирення у сучасному медіадискурсі. Встановлено, що "лексеми смирення" можуть набувати негативної семантики в українських політичних медіатекстах, актуалізуючи значення "покора", "поступливість", "інертність", "слабкість".
політичний медіадискурс, аксіологія, концепт, смирення, цінності, категорія оцінки.
Прецедентні номени культури в українських медіа
У статті розглянуто один із аспектів лінгвістичного аналізу прецедентних номенів культури в медійному тексті. Проаналізовано тезу про їх множинні фахові інтерпретації, що зумовлено функціональною природою номенів культури в медіа. Запропоновано текстову інтерпретацію прецедентного для масової культурної свідомості українців номена Тараса Шевченка, який поліваріантно репрезентований у тексті Юрія Макарова.
прецедентні номени культури, авторська інтерпретація, масова культурна свідомість, медійний текст, наскрізна антитеза.
Фольклорні формули українських весільних пісенних текстів
У статті розглянуто проблему функціонування формульних висловів у мові українського весілля, а також указано на їхні індоєвропейські паралелі, визначено ритуально-міфологічне тло їхньої появи і подальшої ретрансляції в пам’яті виконавців народних пісень.
українська мова, мова фольклору, формула, весілля, пісня, обряд
Лінгвостилістичні особливості полемічних текстів Іпатія Потія та Івана Вишенського в науковій інтерпретації І. Франка
У статті досліджуються лінгвостилістичні особливості полемічних текстів Іпатія Потія та Івана Вишенського в науковій інтерпретації І. Франка. Аналізується формування письменниками полемічного стилю в українській літературі.
ідіостиль, полемічний стиль літератури, Іпатій Потій, Іван Вишенський, Іван Франко, бароко.
Категорія “імідж” у сучасній гуманітаристиці: проблема та її наукові дискурси
У статті виділено та проаналізовано основні напрямки іміджевих досліджень у гуманітарних та суспільствознавчих дисциплінах. Розглянуто особливості інтерпретації категорії "імідж" у різних галузях модерної науки. Дослідницьку увагу звернено на визначення сучасних тенденцій розвитку лінгвоіміджелогії – актуального та перспективного напрямку світової неолінгвістики.
Функціонально-стилістична парадигма медійної фразеології
У статті проаналізовані стилістичні параметри та критерії медійної фразеології з увагою до їх функціонального потенціалу в різних видах комунікації. Розглядається медійний фразеологізм як особливий вербальний маркер сучасного соціуму та визначаються критерії наукового аналізу фразеологізма в мас-медіа.
медійний фразеологізм, мова ЗМІ, медіалінгвістичний аналіз, стилістика української літературної мови.
Маніпулятивні прийоми в українському релігійному медіадискурсі
У статті досліджено засоби мовленнєвого впливу в українському релігійному медіадискурсі, здійснено аналіз маніпулятивних прийомів у медійних текстах міжконфесійної тематики, визначено тенденційність висвітлення міжцерковних відносин у релігійних ЗМІ. Встановлено, що маніпулятивні стратегії самопрезентації та дискредитації опонентів реалізуються завдяки прийомам навішування ярликів, підміни понять, вживання емоційно навантажених ідеологічних міфологем, політично заангажованих гасел і закликів.
релігійний медіадискурс, маніпулятивні стратегії, навішування ярликів, ідеологічні міфологеми, міжконфесійний діалог.
Стилістичний ресурс креолізації в сучасних мас-медіа
У статті аналізується стилістичний ресурс креолізації в сучасних мас-медіа. Розглядаються підходи до фахової інтерпретації явища в парадигмі комунікативної лінгвістики, функціональної стилістики. Беруться до уваги інтра- й екстралінгвальні фактори, що актуалізують засоби креолізації в сучасній мас-медійній комунікації. Розрізняються часткова та асоціативна креолізації, що визначають домінанту вербальних / невербальних компонентів у медіатекстах. Визначається функціональний потенціал засобів креолізації мови модерних ЗМІ, орієнтованої на інформування, аналітику та вплив на мовну свідомість масової аудиторії.
креолізація, стиль масової інформації, стилістичний ресурс, смислове навантаження.
Інтертекстуальність у медійних текстах жанру інтерв’ю з політиками. Стаття 1
У статті розглянуто сучасні інтерв’ю з українськими політиками з погляду наявності прецедентних інтертекстів та їх функцій. Визначено основні групи прецедентних феноменів: прецедентні тексти та прецедентні ситуації, які проаналізовано більш детально, прецедентні імена, прецедентні вислови.
інтертекстуальність, інтертекст, прецедентний текст, політичний текст, інтерв'ю, вплив, переконання.
Модерні напрямки сучасної лінгвістики: функціональний контекст
Статтю присвячено визначенню понять «сучасна лінгвістика», «модерна лінгвістика», «неолінгвістика» у мовознавстві. Сформульовано тезу про суспільний і пізнавальний статус нових галузей лінгвістики, їх перспективу в інтелектуальній діяльності людини. Закцентовано увагу на інтегральній природі модерних напрямків лінгвістики, запропоновано аналіз тенденцій розвитку нових напрямків лінгвістичної науки у провідних університетах світу та в діяльності Міжнародного комітету славістів.
модерна лінгвістика, неолінгвістика, медіалінгвістика, юрислінгвістика, структурно-функціональна парадигма, когнітивно-комунікативна парадигма, інтегральне знання.
Таксономія імператива в релігійному дискурсі
У статті визначено модальні відтінки релігійного імператива, диференційовано їх відповідно до логіко-інтуїтивного світовідчуття релігійних текстів дослідника через силу ухилення виконання бажаної дії адресатом; надано термінологічного визначення периферії наказу в імперативному висловленні та створено таксономію наказового способу в релігійному дискурсі за принципом фізичної дисперсії світла. Відзначено, що релігійний дискурс є найбільш специфічним та складним проявом комунікативних одиниць, у якому лінгвістичні закони діють за семантичним значенням і прагматично відображають нетрадиційні співвідношення між морфологічними та синтаксичними граматичними категоріями. Також у статті здійснено оцінку лінгвопрагматичних дискурсивних теоретичних досліджень; розглянуто питання модального співвідношення дійсності та ствердження в лінгвістиці; відзначено, що імператив як граматична категорія дієслова має не лише предикативний характер, але й модальний; прагматичні аспекти вияву механізму референції у релігійному дискурсі в поєднанні із логіко-філософським підходом до розуміння імперативних відтінків модальності є головними засобами їхнього функційно-семантичного аналізу та термінологічного визначення; відзначено, що модальність релігійного імператива репрезентується не на традиційній її мовоцентричній теорії, а на її когнітивному розумінні в аспекті християнської ментальності, чуттєвому відображенню принципів релігійної дійсності; дисперсія імператива в релігійному дискурсі будується на 7 спектрах модальності за принципом дисперсії на основі логіко-філософського розуміння поняттєвої семантики імперативних відтінків через силу ухилення виконання бажаної дії адресатом (найменша бажаність щодо виконання імперативної дії реалізовується у спектрі привітанні, а найбільша – у забороні); релігійна таксономія імператива диференціюється на сім основних спектрів (заборона, вимога, спонукання; прохання; заклик, настанова; засторога; пересторога; порада; привітання, побажання), поєднання яких утворить найсильніший ядровий імператив – наказ. У статті також обґрунтовано відсутність поняття "наказ" у релігійному дискурсі.
МОВОЗНАВЧА АСПЕКТОЛОГІЯ РЕЛІГІЙНОГО ДИСКУРСУ
дискурс-аналіз, наказ, заборона, спонукання, прохання, заклик, засторога, пересторога, порада, побажання, релігійний дискурс.
Авторське право (c) 2018 https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Біблійна концептосфера як складова частина ідіостилю Тараса Шевченка та її ревербалізація в українських біблійних перекладах
У статті запропоновано аналіз українських перекладів Святого Письма крізь призму Шевченкової метабіблійної образності. Опосередкованою ланкою між Біблією – прототекстом і біблійними метатекстами є національні переклади Святого Письма, що визначають специфіку формування національних біблійних концептосфер унаслідок численних девіацій давньогебрейського та грецького першоджерел. Наслідки такої варіативності універсального спостерігаємо як у національній фразеології, так і в індивідуально-авторських інтерпретаціях Книги Книг. Пропонуємо термін рекурсивна девіація для визначення вербалізаціїї біблійного концепту в національних біблійних перекладах під впливом художнього метабіблійного інтертексту. Невіддільною складовою української біблійної концептосфери є метабіблійні твори Тараса Шевченка, про що, зокрема, свідчить використання їхніх образів у перекладі 1963 року, відомого під назвою “Римська Біблія” та у першому повному перекладі Біблії українською, виданого Британським Біблійним Товаристом 1903 року. Головним джерелом вербалізації біблійних концептів для Т. Шевченка слугувала церковнослов’янська Єлизаветинська Біблія 1751 року, однак актуалізовані біблійні концепти завжди нашаровували національно-забарвлені смисли і доповнювалися новими структурними (наприклад, заперечна форма -не “неситий”) і лексичними (наприклад, лексема “лютий”) вербалізантами. Отже, для українців рекурсивним біблійним інтертекстом стала творчість Тараса Шевченка. Характерною ознакою його ідіостилю є вербалізація біблійних концептів через накладання біблійних і національних смислів. Стаття постулює необхідність осмислення Шевченкової поезії як цілісного біблійного інтертексту, що не лише інтерпретує національний біблійний канон, а й творить його.
біблійна концептосфера, рекурсивна девіація, метабіблійні образи, вербалізація біблійних концептів, одомашнення.