Лінгвошевченкознавчий внесок Станіслава Росовецького - Дядищева-Росовецька, Юлія; Пʼятецька, Ольга (Актуальні проблеми української лінгвістики: теорія і практика, 2024)
У статті здійснено спробу окреслити лінгвошевченкознавчий внесок Станіслава Росовецького – талановитого вченого, філолога широкого профілю, професора Київського національного університету імені Тараса Шевченка, автора понад двохсот літературознавчих, фольклористичних, а також мовознавчих досліджень творчості Тараса Шевченка, із них більше сотні в Шевченківській енциклопедії. Акцентовано увагу на лінгвопоетичній, стилістичній, лінгвофольклористичній проблематиці його праць, на питаннях з історії української літературної мови тощо. Розглянуто комплексні студії науковця з лексикології, фразеології, синтаксису. Схарактеризовано проаналізований С. Росовецьким (у співавторстві) стилістичний прийом – апострофу – звертання певного суб'єкта до об'єкта мовлення (Доля, Муза, Слава; св. Йосип-Обручник, Богоматір та ін.) у поетичних текстах Кобзаря. Наголошено на влучності лінгвопоетичних спостережень С. Росовецького щодо Шевченкового вибору при створенні переспіву фрагмента "Слова о полку Ігоревім": поезії "З передсвіта до вечора". Відмічено виразне Шевченкове наближення тексту до українських фольклорних зразків ХІХ століття, зокрема, у мовному аспекті, шляхом заміни множини формами однини при створенні характерних уснопоетичних синекдох. Висвітлено підхід С. Росовецького до вивчення секретів мовної майстерності Т. Шевченка з погляду відхилень від дискурсу, усталеного для певного жанру. Підкреслено важливість психологічного обґрунтування С. Росовецьким високої частотності слова "хата" в поетичних контекстах Т. Шевченка. Окреслено тлумачення С. Росовецьким Шевченкових самоповторів або авторемінісценцій, що відповідають структурно фольклорним формулам. Наголошено на слушності висновків науковця щодо поетових трансформацій автентичних фольклорних формул, а також на окремій увазі С. Росовецького в цьому аспекті до думових формул. Виокремлено спостереження науковця щодо принципової позиції Т. Шевченка-мовотворця до вибору шляхів подальшого розвитку української літературної мови. Зауважено на спробі осмислення С. Росовецьким постаті В. Перетца з погляду його внеску до вироблення наукової моделі шевченкознавства. У статті особливу увагу зосереджено на особистому внеску академіка в цій царині, а також на значенні підготовки ним у Семінарії плеяди майбутніх шевченкознавців.
Keywords: мовознавство, Тарас Шевченко, шевченкознавство, Станіслав Росовецький, лінгвопоетика, лінгвостилістика, лінгвофольклористика.