Внутрішній та зовнішній стратегічні наративи України: шляхи тестування ідей - Снитко, Олена (Актуальні проблеми української лінгвістики: теорія і практика, 2025)
Статтю присвячено аналізу сучасних українських стратегічних наративів, спрямованих на внутрішню та зовнішню цільові аудиторії, Ці наративи пройшли або проходять свою апробацію в інформаційному просторі. Метою статті є окреслення матриці, яка може бути покладена в основу розробки стратегічних наративів сучасності, адже саме стратегічні комунікації відіграють ключову роль у просуванні української державної політики як в Україні, так і за її межами та виступають як найважливіший інструмент інформаційно-психологічного захисту соціуму в умовах жорсткої когнітивної війни. Доведено, що гранднаративом у системі внутрішніх стратегічних комунікацій в Україні є наратив ідентичності. Цей наратив просуває ідею самостійності української нації, яка виборола і захищає свою державність. Статус цього гранднаративу обумовлений як історичним минулим України (відсутністю державності на багатьох етапах розвитку етносу, багаторічним насадженням імперської ідеї "триєдиного народу"), так і надважким сьогоденням, пов’язаним з російсько-українською війною. Гранднаратив ідентичності реалізується у сукупності свої варіантів, окреслити зміст яких можна на основі матриці національної ідентичності, яка була запропонована проф. Р. Марутян. Учений пропонує покласти в основу цього поняття базові складники: священна війна, сакральний герой (як збірний образ), антигерої, сакральна жертва, "інфернальний" ворог, національна мрія. Пропонується доповнити цей перелік складником "історична пам’ять, адже наративи, які окреслюють ідею історичної пам’яті, дають відповіді на питання "Хто ми і звідки наша мова?", вони відіграють важливу роль у боротьбі з деструктривним страткомом рф про "триєдиний народ". Необхідність успішно презентувати себе світові ставить питання щодо формування та реалізації зовнішнього українського стратегічного наративу. Основним зовнішнім наративом, на переконання автора статті, має бути наратив "Україна, українці – це СВОЇ, що збагачують країни цивілізованого світу", який реалізується у системі своїх варіантів. Вони відтворюються як елементи певної матриці: це прагматичні наративи про моделі соціальної стійкості українців та ЗСУ як головного актора незламності народу, поруч з яким – найкращі представники цивілізованого світу, наративи, що об’єктивують ідею спільних світоглядних та духовних цінностей та наративи спільної історичної пам’яті, що пов’язані з різними етапами цивілізаційної історії людства.